EN FREMMED BANKER PÅ
Min vakre hustru. Du er underskjønn.
-Du også. -Ikke verst, til gammel å være.
Du er den mest sexy mannen i San Francisco.
Det er sant. Gratulerer med dagen.
John, du har alt gitt meg så mye.
Langt fra nok for all den lykke du har gitt meg de siste fem åra.
Det er nydelig. Ta det på.
Få se om jeg klarer dette. Sånn.
Jeg elsker deg. Jeg har noe til deg.
-Hva er dette? -Åpne den.
-Elizabeth Barrett Browning. -Førsteutgaven av den boka.
-Hvor fant du den? -Jeg har mine metoder.
Det vil jeg tro.
Takk, elskling. Det er den fineste presang jeg har fått.
-Du holder et strålende selskap. -Takk, kjære.
Skulle ønske alle ville gå hjem. Jeg vil ha deg for meg selv.
Du har meg for deg selv. Jeg vil danse med deg.
John? John, hva er det?
John, hva er i veien?
John, snakk til meg. Vil noen hjelpe meg?!
La ham få luft.
John, snakk til meg.
Fem år senere
-Er det deg, elskling? -Ja. Ventet du Sharon Stone?
Veldig morsomt, så tidlig på morgenen.
Hva er det?
Yndlingsparfymen din, på yndlingskvinnen din.
-En uslåelig kombinasjon. -Hvordan har du sovet?
-Veldig godt. -Du er elendig til å lyve.
Jeg trenger ikke mer søvn, jeg trenger mer krefter.
John...
Hva skal vi gjøre i dag? Skal vi bestille flere blomsterløker?
Eller vi kan spille domino eller kort. Da skal jeg slå deg.
Du skylder meg allerede -
6 491 000 dollar.
Et midlertidig tilbakeslag. Nå skal jeg gjøre rent bord.
-Hva har du lyst til? -Å spille kort. Du gir.
Uten å jukse denne gang.
-Hva gjør du her så tidlig? -Litt mat før overtidsjobbing.
-Litt Chianti? -Nei takk.
-Jeg har nydelig kalv parmigiana. -Høres godt ut.
Hva kaller du tre millioner advokater på havets bunn?
En bra start. Veldig morsomt.
Du er så lett å mobbe. Hører du fra datteren din?
Hun driver sin mor til vanvidd og hater skolen. Ellers er alt bra.
Hun er tenåring. Hun skal mene foreldrene er fra en annen planet.
Burde sendt henne til en annen planet. Hun har tatovert seg.
-Hvor da? -På håndleddet.
Min mor skal ha et bok-selskap i New York. Jeg får se Amanda da.
Det var en tabbe av meg å dra hit og la henne være igjen der.
Alle er blitt brent, Alex.
Kona di sto i med en annen, og du ville lengst mulig vekk.
Annie vil gjerne presentere deg for en venninne av seg.
Jeg er glad i kona di, men vil ikke ha noe blindt stevnemøte.
-Jeg har forresten sett noen. -Har du holdt noe skjult for meg?
Da jeg jogget for noen uker siden, så jeg en nydelig kvinne.
Hver morgen nå løper jeg forbi der hun bor for å se etter henne.
Ja da, jeg vet det.
Der ser du. Når du slutter å gå ut, blir du rar.
Det er noe ved henne. Hun ser så trist ut.
En trist, vakker kvinne. Tror du du er med i en film fra 40-åra?
Du trenger ikke en som er trist, men en som er morsom og sexy.
-Jeg vet det. Jeg er på villspor. -Ta imot et godt råd.
Noen av verdens vakreste kvinner bor i New York.
Gå ut med en av dem når du er der.
Jeg tror jeg tar litt Chianti likevel.
Er du på farten, kjære?
-Det er leit å la deg være alene. -Sykesøster Ratchet er her.
Jeg klarer meg fint.
Møtet i New York med folk fra Barnemuseet er veldig viktig.
Ja, men...
Hva er i veien, elskling?
Jeg er litt ute av trening med å reise alene.
Jeg snakket med flyselskapet.
Tar de seg ikke godt av deg, dumper jeg aksjene jeg har der.
-Det ville du ikke gjøre. -Å jo da.
-Hva skulle jeg gjøre uten deg? -Du ville klare deg bra. Dra nå.
Jeg elsker deg.
Unnskyld meg.
Er det setet der borte opptatt?
-Nei. -Greit at jeg bytter?
Hallo.
Mine damer og herrer, dette er kapteinen.
Velkommen ombord på rute 359 fra San Francisco til New York.
Det er overskyet over Chicago, ellers venter vi klarvær.
-Unnskyld meg. Jeg stirrer. -Ja, du gjør det.
Tror du på skjebnen?
-Tuller du? -Unnskyld. At jeg kunne si slikt.
Jeg dummer meg ut.
Er det ikke nå du skal si: "Nei, det gjør du ikke."?
Vær så god.
Chardonnay til deg.
Og Chardonnay til deg.
Ser du? Skjebnen.
Jeg har sett deg før. Jeg jogger forbi huset ditt hver morgen.
-Det må ha vært en annen. -Nei, jeg er sikker. Broadway.
Jeg ville aldri glemme en som er så vakker.
Om det er greit for deg, vil jeg gjerne lese videre.
Selvsagt.
Dere på høyre side -
- har nå fin utsikt over Chicago gjennom skyene.
Spiser du ikke flymaten? Kyllingen var ikke så verst.
En venn av meg har restaurant, og lager en kylling cacciatora...
Han heter Fred.
-Leser du ofte bøkene hennes? -Jeg er hektet på henne.
Jeg skjønner.
-Leser du Charlotte Brandon? -Jeg må. Hun er moren min.
Å ja?
Alex Hale. Charlottes sønn. Får jeg lov?
"Til min kjære sønn Alexander, en prins av en mann."
"Med all min kjærlighet. C.B." Ser du ikke likheten?
Mange mener jeg har smilet hennes og øynene hennes.
-Hvordan er hun? -Hun er pokker til pokerspiller.
Liker martini, hater blekksprut, elsker selskaper. Kjenner alle.
-Å Gud! Hva skjer? -Best å stramme sikkerhetsbeltet.
Vi har nå kraftig turbulens pga et par tordenstormer.
Fest sikkerhetsbeltene. Vi skal passere fort gjennom det.
-Vi flyr rett inn i det. -Bare vær rolige og bli sittende.
-Alt i orden. Bare en storm. -Jeg er redd.
Jeg vet det.
Å Gud!
La oss prate. Oppfører vi oss som normalt, går det bedre.
-Har du familie? -En ektemann. Han er veldig syk.
lronisk om jeg skulle dø før ham.
Jeg har en datter. Jeg var på hennes alder da faren min døde.
Så du er gift. Har du barn?
Nei, jeg har ingen barn.
-Hvor gammel er datteren din? -15 år.
Det må være fint å se henne vokse opp.
Jeg er skilt. Hun bor i New York sammen med moren.
Jeg savner henne.
-Er det over? -Jeg tror vi er gjennom det.
Da har vi lagt stormen bak oss. Jeg beklager så mye.
Jeg vet det var ubehagelig, men nå går det bra.
-Takk. -Ingen årsak.
-Skal det være noe? -Whisky med is.
-Nå ble jeg flau. -Unødvendig. Jeg var vettskremt.
-Du virket veldig rolig. -Nei, jeg var langt fra rolig.
Du virket veldig rolig.
Takk.
-Skål for trygg landing. -Trygg landing.
Jeg vet ikke hva du heter.
Raphaella.
Gleder meg.
Velkommen til New York. Takk for at dere fløy med oss.
-La meg. -Takk.
-Sikkerhetskontrollen er klar.
Takk for at du var så rolig.
Opplever du noen gang mer turbulens i livet, så ring meg.
Ja vel. Adjø.
Tror du vi kan møtes igjen?
-Antakelig ikke. -Nei. Antakelig ikke.
Adjø.
-Pappa! -Amanda! Hvordan har du det?
-Bra. Er glad for at du er her. -Godt å være her. Så fin du er.
Takk.
-Alex. -Hallo, Kaye.
-Hvordan var flyturen? -Vi fløy inn i en tordenstorm.
Amanda, du går ikke ut sånn. Gå og skift klær.
-Pappa, må jeg? -Det ville ikke vært så dumt.
-Det er ikke sant! -Jeg fikk brev fra skolen hennes.
-Seks skulk siste to ukene. -Amanda, er det sant?
-Hun er umulig. -Du er umulig!
-Det er nok. -Dere rotter dere sammen.
Du må snakke med oss.
Vi vil gjerne hjelpe deg, men da må vi vite hva som plager deg.
Alt er galt. Jeg hater skolen. Jeg kan ikke fordra å bo her.
Du og mamma bare kjefter. Dere skjønner ingen ting!
-Jeg skal snakke med henne. -Gjør det.
Du er her 3-4 dager annenhver måned, så deg hører nok hun på!
-Hvordan går valgkampen? -Bra. Har sjanser til å bli valgt.
Hva med Amanda om du vinner?
Da får du mye å gjøre, og George er så opptatt...
Både George og jeg er opptatt og Amanda vil få det bra.
Kom ikke her og tvil på meg, du som flyttet til San Francisco.
Du mener hun vanker sammen med dårlige venner.
Jeg vil bare finne ut av dette.
Snakk med henne. Se om du kommer noen vei med henne.
-Kan vi gå? Jeg er sulten. -Det var bedre.
Kos dere.
-Raphaella! Så godt å se deg. -I like måte.
-Det er så lenge siden sist. -Ja. Hvordan var flyturen?
Fæl. Vi støtte på en tordenstorm. Det var helt fryktelig.
-Er alt bra med deg? -Ja. Men jeg hater jo å fly.
Ja, før gruet du deg sånn til å fly til Europa til foreldrene dine.
Ikke minn meg på det. La oss snakke om noe annet.
-Så fin du er på håret. -Ja, ikke sant?
Jeg har tenkt på å klippe meg.
Du har hatt håret sånn i årevis. Du liker ikke forandringer.
Det er sant.
-Er alt bra med deg? -Ja da, helt fint.
-Hvordan er det med John? -Han blir stadig svakere.
-Han har ikke vært så bra. -Så leit.
Han kjekker seg for meg, men jeg vet hvor hardt det er for ham.
-Hvordan takler du dette? -Det er ikke så ille.
-Jeg tror deg ikke. -Det er han som er syk, ikke jeg.
Ja, men det må slite på deg også, når han er så syk.
-Jeg vil ikke snakke om det. -Du har godt av å snakke om det.
-Vi kommer for sent til lunsjen. -Jeg kan forstå hvordan det er.
Hvordan kan noen forstå hvordan de siste åra har vært?
Jeg har vært så ensom. Jeg savner ham!
Han strever sånn med å holde på det han har igjen av verdighet.
Skulle ønske jeg kunne gjøre noe.
Sarah, jeg føler meg så hjelpeløs.
Det føles som om jeg dør sammen med ham.
Hallo, mor.
Hei, bestemor.
Så skjønn du er. Og jeg liker tatoveringen din.
Ingen ting er bedre enn søndags- lunsj med barnebarn og sønn.
La oss nyte det. Hva har du lyst på, Amanda?
Jeg har lyst til å flytte til San Francisco og bo hos pappa.
La oss se på hva vi skal bestille.
Unnskyld meg.
-Hallo. -Hei. For en overraskelse.
-Vil du sitte hos oss? -Jeg skal møte museums-venner.
-Jobber du for et museum? -Jeg er i styret i San Francisco.
Min mor, Charlotte Brandon. Min datter, Amanda. Raphaella...
-Phillips. Det gleder meg. -Takk. Sett deg hos oss.
-Om jeg ikke forstyrrer. -Langt ifra.
-Har du rom her? -Nei, jeg bor på Park.
Et veldig bra hotell.
Så spennende å møte deg. Jeg har lest alle bøkene dine.
-Så elskverdig av deg. -Bestemor, alle kjenner deg.
Du likner på faren din, bare at du er penere.
Der er lunsjavtalen min. Det var hyggelig å treffe dere.
-Hvor lenge blir du i New York? -I to dager til.
Kanskje vi kan møtes over en drink.
Jeg må gå.
-Hun er skjønn. -Ja.
Kjenner du henne eller mannen hennes fra San Francisco?
-Nei, jeg møtte henne på flyet. -Trist. Han har vært syk lenge.
-Hvem er mannen hennes? -John H. Phillips i Phillips AS.
Han gir så mye til veldedighet. Det sto om ham i alle avisene.
Han og hennes far var partnere. Hun var så ung da de giftet seg.
La oss bestille. Jeg er skrubbsulten.
-Hei, mamma. -Hallo.
Vent til du ser hva pappa kjøpte til meg.
Hun manipulerer deg, Alex.
Kaye, husker du ikke hvordan det var å være i den alderen?
Kanskje hun burde komme og bo hos meg en stund.
Flytt tilbake til New York om du er så ivrig på det.
Jeg kan ikke. Jeg har kontrakt med firmaet om å bli der i to år.
-Du er advokat. Bryt kontrakten. -Jeg er klar over tabbene mine.
Jeg sender henne ikke hjemmefra og til et sted 5000 km unna -
- så du skal slippe å ha skyldfølelse!
-Du vil bare straffe meg! -Tøys!
Kaye, la meg få lov til å engasjere meg.
Du har ikke hørt et ord.
Jeg må gå. Det har vært skikkelig koselig.
Var du og mamma noen gang forelsket?
Klart vi var. Vi var veldig forelsket.
Hvorfor ble dere skilt da?
Noen ganger vokser mennesker fra hverandre.
Moren din og jeg ville ikke lenger de samme tingene.
Vi er begge veldig glad i deg og vil at du skal ha det godt.
Jeg ville hatt det godt om du ikke hadde reist fra meg.
-Jeg reiste ikke fra deg. -Hva kaller du det da?
Du flyttet, og nå er plutselig alt min feil. Det er urettferdig.
Det ser ikke så bra ut nå, men det vil bli bedre.
Det sa du og mamma da dere skilte dere.
Men ingen ting er blitt bedre. Det er blitt verre.
Kjære, jeg er veldig glad i deg og veldig stolt av deg.
Men når det gjelder dette, må du være tålmodig med meg.
Jeg må gå.
Spiste han ikke middag?
Hvor lenge har han sovet?
Nei, ikke vekk ham.
Bare si at jeg ringte og at vi snakkes i morgen tidlig.
Takk. God natt.
Kan du gi meg nummeret til Park Hotel?
Hallo, det er Alex.
Alex Hale.
Håper ikke jeg forstyrrer.
Nei. Jeg har sittet her og syntes synd på meg selv.
Jeg er på Clem's bar rett rundt hjørnet.
Lyst til å komme og ta en drink?
Ja vel. Jeg kan være der om noen minutter.
-Kan du? -Men jeg må ta kvelden tidlig.
Ja, jeg også. Jeg venter her.
Vi ses om noen minutter.
-Du må ikke tro dette er en vane. -Å følge etter ukjente kvinner?
Jeg begynte å lure.
Jeg har faktisk gjort noe sånt en gang før i livet.
-Fulgt etter noen? -Ja. Jeg var 7, hun var 10.
Hun var rødhåret og hadde med seg kruttlapp-revolver på skolen.
-Hva skjedde med henne? -Hun giftet seg og ble politi.
Du dikter det opp.
Nei, jeg får julekort hvert år. Jeg tror de fikk ni unger.
-Jeg er glad for at du kom. -Jeg også.
-Skål for trygge landinger. -Trygge landinger.
-Datteren din er skjønn. -Amanda.
Hun har det litt vanskelig nå. Hun tok skilsmissen hardt.
-Ville du ikke skilles? -Nei.
Hva med deg og mannen din? Kjærlighet ved første blikk?
Ja. Jeg traff John da jeg var 18 år.
Bare tre år eldre enn Amanda er. Du var jo bare barnet.
På en måte. Men på en annen måte har jeg alltid vært voksen.
Hvordan da?
Jeg var alltid så alvorlig og ansvarsfull.
Så ble jeg gift, med egen hus- holdning like etter high school.
-Fikk du aldri gjort noe gøy? -Jeg har vært lykkelig med John.
Det er først etter at han fikk slag at det ikke har vært så lett.
Jeg trodde aldri det ville skje. Han har vært veldig fysisk sterk.
Og en veldig stolt mann.
-Det har vært vanskelig for ham. -For deg også.
Nei, jeg har hatt et godt ekteskap og bare lykke sammen med John.
Det er han som har mistet så mye.
-Lyst til å gå en tur? -Ja.
Takk.
Så rart. Jeg trives sammen med deg.
-Det er jeg glad for. -Jeg også.
-Kom igjen. -Nei.
Jeg kan ikke danse til sånt.
-Det er morsomt. -Se på dette.
Kom igjen. Det er gøy.
-Kom igjen. -Hva er dette?
-Vi skal ta bilde. -Så vi skal ta bilde av oss.
Klar? Det skjer veldig fort.
-Hva gjør vi? -Smil.
Ett til.
Får jeg følge deg til rommet?
Ja vel.
Jeg kan ikke gjøre dette.
Jeg vet det.
God natt.
Hvem venter du på? Du har ikke tatt øynene fra døra.
Jeg inviterte Raphaella Phillips. Håper ikke det gjør noe.
Selvsagt ikke. Så hyggelig.
-Jeg tror ikke hun kommer. -Der er hun.
Hei. Jeg var redd du ikke kom.
Det var så vidt. Jeg vet ikke om det var så lurt.
-Det er noe jeg vil si deg... -Alex, la være.
Der er du! Så hyggelig at du kom.
Så nydelig du er, Raphaella. For en skjønn kjole.
Alex, Amanda ringte. Hun kunne ikke komme.
Hun skulle ut med noen venner. Du vet hvordan det er.
Jeg husker hvordan det var å få deg til å gå på voksenfester.
Alex, du må avgjøre et veddemål for oss.
Unnskylder du meg litt? Du er i gode hender.
-Han er så lik faren sin. -Alex sa han døde. Så trist.
Det var veldig trist, men vi hadde 16 vidunderlige år sammen.
Man vet aldri hva som skjer i livet.
Det er sant.
Finner man lykken, må man gripe den. Øyeblikket er alt man har.
I din siste bok...
Den er om Alex' far og mannen jeg forelsket meg i da han døde.
-Han som var gift. -Ja.
Hvordan visste du at det var riktig?
Jeg tror vi vet det når noen gjør så sterkt inntrykk på oss.
Man føler at man hører sammen.
Man føler at man vil tilbringe livet sammen med vedkommende.
-Avbryter jeg noe? -Ikke i det hele tatt.
Raphaella og jeg har bare en liten, alvorlig prat.
Jeg vil smake litt mer deilig kaviar før jeg legger meg.
-Husk det jeg sa. -Det skal jeg.
-Moren din er bemerkelsesverdig. -Ja, hun er det.
-Jeg liker henne. -Jeg tror det er gjensidig.
Champagne?
-Nå må jeg nok gå. -Ja.
-Må du dra i morgen? -Ja.
-Klokka 10 i morgen tidlig. -Ikke gå ennå.
Jeg bor på hotellet. Bli med og ta en drink.
Vær så snill.
Jeg kan ikke.
Jeg prøvde å finne ord tidligere. Prøvde å finne det rette å si.
Jeg vet det.
Skulle ønske vi levde i en annen tid, et annet sted.
Jeg skulle ønske...
Hva?
-Jeg er redd. -Hva er du redd for?
For å forelske meg i deg.
-Det er umulig. -Jeg vet det.
Men du skjønner... Her ser du.
-Vi trenger ikke gjøre dette. -Jeg vet det.
Hva skal vi gjøre, Alex?
Elske hverandre.
Hallo?
Kaye?
Kaye, ro deg ned. Hva er i veien?
Herregud... Jeg kommer med én gang.
-Hva er det? -Amanda er på sykehus, slått ned.
-Jeg kontakter deg før jeg... -Ikke tenk på meg nå.
-Pappa. -Vi er her hos deg, vennen.
Vi dro til Greenwich Village for å høre på musikk.
Ingen er sint på deg. Vi er glad i deg.
Legen sier du trenger søvn. Vi venter utenfor.
-Dere kommer vel tilbake? -Så klart. Hvil deg nå.
Takk og pris at det ikke var verre.
Legen sa hun bør sove i et par timer nå.
Sett henne på et fly til San Francisco så snart hun kan reise.
-Hun skal ikke til San Francisco. -Jeg vil bare hjelpe til.
-Jeg tar fri til hun blir bra. -Du er jo midt i en valgkamp.
Jeg tar ut ferie og blir hjemme med henne.
-La oss tenke på Amanda nå. -Ikke si sånt til meg.
-Jeg vil bare gjøre det rette. -Alex, hør her.
La oss vente et par dager og se hvordan det går med henne.
-Jeg går og tar meg litt kaffe. -Jeg kommer tilbake om en time.
Raphaella!
Godt jeg nådde deg. Hun kommer til å bli helt bra.
-Godt å høre. -Hva er det?
-Det i natt var galt av oss. -Nei, det var det ikke.
-Få ringe deg i San Francisco. -Nei. Og jeg ringer ikke deg.
Vent nå litt!
Alex, om du bryr deg om meg, så lar du meg være i fred.
To måneder senere
Du har fått med tilføyelsen, men det var noe mer også.
Jeg husker det ikke.
lnvesteringene i Europa er samlet på én konto.
Vi bestyrer aksjeporteføljen, så om du har spørsmål...
Richard, vær så snill.
John, vi kan gjøre dette en annen gang.
Nei, elskling. Jeg vil at du skal vite alt.
Du skal slippe masse vanskeligheter etterpå.
Skjønner du?
John gjør rett i å ordne dette nå. Han tenker på deg.
Jeg vet det.
John, skriv under her. Du også, Raphaella.
John, si fra om det er noe annet vi kan hjelpe deg med.
Takk for hjelpen, Richard. Tilgi at jeg er så uformelt kledt.
Det skjønner jeg. Ta vare på deg selv, min venn.
-Takk, Raphaella. -Jeg følger deg ut.
Jeg er straks tilbake.
Er alt bare bra? Du har sagt nei til to middagsinvitasjoner nylig.
Mary og jeg er bekymret.
Jeg vet det er vanskelig for deg, men du må ikke isolere deg.
Richard, du trenger ikke bekymre deg for meg.
-Ring om vi kan hjelpe med noe. -Det skal jeg. Takk.
Ta vare på deg selv.
-Jeg ber kokken lage noe godt. -Jeg er ikke sulten, elskling.
Alex?
-Du sa du ikke ville ringe. -Du sa du ikke ville treffe meg.
-Vi tok vel feil, begge to. -Ja.
-Jeg ville bare se deg. -Hvordan har du det?
Advokatene har satt opp Johns testamente. Han er blitt verre.
Men hvordan har du det?
Skal jeg komme gjennom dette, kan jeg ikke tenke på meg selv.
Slapp jeg ut alt jeg føler, ville jeg antakelig bli gal.
-Si hva jeg kan gjøre. -Bare hold rundt meg.
Amanda kommer på besøk i morgen.
-Hvordan er det med henne? -Mye bedre.
-Bli med oss i parken på søndag. -Jeg vet ikke. Folk kan se oss.
Vi kan tilfeldigvis støte på hverandre der.
Dette er en liten by. Folk vet hvem jeg er.
Bare for en time eller to. Si at du vil prøve.
Jeg skal prøve. Men ikke noe mer.
Det blir for komplisert. Skjønner du?
Jeg elsker deg.
Jeg må gå.
Ikke dett uti.
-Hvordan stopper man? -Vet ikke. Bare vær forsiktig.
Jeg får bare støte borti noe.
-Du liker å se faren din sånn. -Ja, litt.
-Men er det bra at du gjør dette? -Ja, jeg er helt fin.
-Jeg elsker San Francisco. -Ja da, ja da.
Får jeg bli her til bursdagen min? Vær så snill!
Jeg skal spørre moren din.
Hei.
-Du husker Amanda fra... -Ja, fra restauranten.
Hyggelig å se deg igjen. Er dette vanskelig?
-Ja. -Nei.
-Lyst til å prøve? -Nei, jeg tror ikke det.
-Vil du spise lunsj med oss? -Gjerne.
-Deilig. -Takk. Jeg har lagd det selv.
-Nå vil jeg gå på rulleskøyter. -Vær forsiktig.
Ikke dett uti.
-Hun er herlig. -Jeg har savnet deg.
Jeg har savnet deg også.
Alex, vær så snill. Jeg er litt nervøs.
Jeg vil være sammen med deg.
-Vi sa at om vi gjorde dette... -Jeg sier jeg var midlertidig gal.
Jeg vil elske med deg her og nå.
-Amanda, så flink du er. -Det er gøy, ikke sant, pappa?
Ja da, kjempegøy. Jeg holder på å lære meg det.
Vi må finne på noe så vi kan være sammen.
-Raphaella! -Hei, Mary. Står til?
-Bare bra. Vi har savnet deg. -Jeg har savnet dere også.
-Har du møtt Alex Hale? -Nei, jeg tror ikke det.
God dag.
-Jeg må gå. Hils John fra meg. -Det skal jeg.
At jeg skulle treffe på henne! Hun er gift med Johns advokat.
-Det går bra. -Nei. Hun er ei sladrekjerring.
Jeg vet om en avsides restaurant der ingen kjenner deg.
Møt meg der på torsdag.
-Olyve Oyl's i Union Street. -Jeg vet ikke...
Kl 22.30.
God aften. Jeg er Fred. Nede i kroken.
Hei.
Skal jeg ta kåpa?
-Du ser strålende ut. -Takk.
-Ingen meny. Stol på meg. -Jeg stoler på deg.
Her er vi trygge. Ingen kjenner deg.
Hva er det?
Jeg forelsker meg i deg, -
- og så kan jeg bare treffe deg dersom vi gjemmer oss vekk.
Jeg liker ikke at vi er fra hver- andre. Jeg vil ikke ha det sånn.
Å stjele seg til et par timer her og der av og til.
Hvilket alternativ har vi?
Det ser godt ut.
Hva vil du at jeg skal gjøre? Late som jeg ikke elsker deg?
Alt er bare rot.
Da jeg var liten, likte jeg ikke at grønnsakene lå borti hveandre.
Likte ikke at bønnene var borti potetene, potetene borti maisen.
-Jeg syns det var rotete. -Du skremmer meg.
Da jeg ble 7-8 år, skjønte jeg at det ikke ødela smaken.
Noen ganger er livet rotete.
-Men vi kommer gjennom det. -Hvordan?
Jeg vet ikke.
Men det føles godt.
Det føles rett.
Vi får gripe øyeblikket mens vi kan.
Jeg elsker deg.
Og jeg elsker deg.
Og jeg liker ennå ikke at grønnsakene er borti hverandre.
Kan du lage svinekjøtt mu hsu?
Jeg lager den beste mu hsu i hele San Francisco.
Dette blir beste bursdagsmiddagen du har spist.
-Inviterte du Raphaella? -Ja. Er det greit?
Ja. Du roter deg vel ikke opp i vansker? Med Raphaella?
-Nei. Hvorfor spør du om det? -Jeg vet ikke.
Jeg vil ikke du skal bli såret. Vet hun at du lager mat?
Ja, hun har full tillit til meg. Alt vil gå så bra, så.
-Du er den beste, vet du. -Takk.
For en deilig middag. En herlig mu hsu.
Pappa, blir du lei av å være advokat, kan du åpne restaurant.
Jeg har vurdert det. Vi tar gavene før vi spiser kake.
Takk.
Pappa, den er kjempekul. Helt nydelig.
-Disse er skjønne. -Gratulerer med dagen.
Jeg tar dem på meg.
Nå spiser vi bursdagskake.
Jeg åpner.
-Hallo. -Jeg ser etter...
Raphaella, er de ikke fine? Mamma.
Der er jenta mi. Gratulerer med dagen, vennen.
-Jeg har savnet deg sånn. -Jeg har savnet deg også.
Pappa har laget deilig kinamat og ga meg denne fine genseren.
-Hallo, Kaye. -Lager du mat også nå?
En gjest. Beklager, men jeg fikk ikke med meg navnet.
Min venninne Raphaella Phillips. Dette er Kaye.
Hallo. Jeg visste ikke at du hadde en venninne.
-Det er sent. Jeg må gå. -Nei, vi har ikke spist kake ennå.
Jeg må dessverre gå, Amanda. Ha en fortsatt fin bursdag.
-Takk for de nydelige øredobbene. -Vær så god.
-Hyggelig å treffe deg, Kaye. -I like måte.
Denne er til deg.
-Ring meg senere. -Dette var galt.
Vi ventet deg ikke før i morgen.
-Jeg går og vasker opp. -Vasker opp?
Du bør si fra når du kommer.
-Visste ikke du hadde et forhold. -Det har jeg ikke.
Amanda liker henne visst. Hun liker fremdeles ikke George.
Jeg er ikke overbegeistret for fyren selv.
Tenk at vi ennå krangler, så lenge etter.
Du er fremdeles sint på meg fordi jeg forelsket meg i George.
Jeg er sint på deg fordi du reiste fra New York, fra Amanda.
Det var en over-reaksjon. Jeg orket bare ikke tanken på...
Jeg vet det. Vi gjorde begge våre feil.
-Det må ikke gå ut over Amanda. -Enig. Hun trenger oss begge.
Jeg syns vi bør diskutere et mer delt foreldreansvar.
-Foreslår du våpenhvile? -Jeg gjør vel det.
Ja vel, våpenhvile.
La oss gå og spise kake med vår tatoverte tenåringsdatter.
Sånn.
Har dere pratet sammen? Om meg, mener jeg.
-Ja, faktisk. -Fortell henne det.
Du må forbedre karakterene dine.
Du må bli mer positiv overfor meg og George.
Du må komme hjem når du skal. Vi må kunne stole på hverandre.
Ingen flere løgner om hvor du og vennene dine drar hen.
Og så?
Hvis du gjør dette, kan du komme og bo hos meg en stund.
Kan jeg? Takk!
Jeg lover å få bedre karakterer og ikke være sent ute.
-Vi tar ett skritt om gangen. -Ja vel. Det høres bra ut.
Takk. Dette ble en kjempefin bursdag.
Litt kake?
"Han hører ditt navn, og ser i mine øyne tårene til to..."
John?
Mr Phillips sover. Jeg går ut en liten tur.
-Raphaella. -Jeg måtte treffe deg.
Kom inn.
Er alt bra med deg?
Beklager det som skjedde i Amandas bursdagsselskap.
Jeg ville ha deg her.
Hva er i veien?
Jeg har det godt når jeg er sammen med deg.
Jeg har skyldfølelse.
-Vi skulle ikke gjøre dette. -Jeg vet det.
Jeg vet det.
Jeg må gå.
-Nei, ikke gå. -Jeg må.
Jeg må til Los Angeles i morgen og møte noen museumsfolk.
Jeg blir bare et par dager. Ser deg når jeg kommer tilbake.
Vent litt!
-Jeg blir med deg. -Du kan ikke bli med meg, Alex.
Jo. Det blir herlig med noen dager og netter sammen.
Jeg går aldri fra mannen min. Det vet du, ikke sant?
La oss bare tilbringe noen dager sammen.
Dette er alt vi har. Har du glemt det?
Hvordan kan jeg glemme det?
La oss bare lure oss til et par dager sammen.
Du skjønner ikke. Dette er alt vi noen gang kommer til å ha!
Raphaella!
Pokker.
Ja, Annie.
Mr John Henry Phillips på linje 3.
-Mr Phillips? -Ja.
Jeg tar den.
Hallo?
Ja, jeg forstår.
Kl 14 passer bra.
Kom inn, mr Hale.
Sett deg her ved siden av meg.
-Hvordan står det til? -Det er en glede å treffe Dem.
Kall meg John. Sett deg.
Takk for at du kom. Du syns vel at dette er en smule uvanlig.
Jeg vet at du har et forhold til min kone.
Jeg vet det.
San Francisco sies å være så sofistikert, men er en liten by.
Det skjer ikke stort her som jeg ikke får vite.
Jeg elsker min kone, mr Hale.
Jeg elsker henne så høyt at det gjør vondt å se henne fanget her.
Hun føler seg ikke fanget med deg. Hun elsker deg høyt.
Hun har ikke et øyeblikk angret at hun er sammen med deg.
Det burde hun. Jeg føler med henne.
Du skal vite at hun aldri har sluttet å elske deg.
Og du, elsker du henne? Elsker du min Raphaella?
Det gjør jeg, av hele mitt hjerte.
Jeg vet litt om deg, men ikke nok.
-Du har en datter på 15? -Amanda. Hun fylte nettopp 16.
Ikke ta det ille opp, men Raphaella er så flink med henne.
Ja, hun elsker barn. Hun skulle hatt noen.
Kanskje hun får det nå.
Det er viktig for meg å vite at Raphaella elskes for sin egen del.
-Vil du gifte deg med henne? -Om hun vil ha meg.
Det sier hun nok fra om. Hun vet hva hun vil.
Hun lot meg alltid tro at jeg bestemte alt her i huset, -
- men jeg ville vært håpløst fortapt uten henne.
Ikke et ord til henne om denne samtalen.
Ikke et pust før jeg er død.
-Det har du mitt ord på. -Takk.
Dere har min velsignelse.
La henne få vite det når tiden er inne.
Det skal jeg.
Da vil hun trenge deg enda mer.
Slik hun en gang trengte meg.
-Du er en usedvanlig mann. -Takk for at du kom.
Dette er dinosaur-utstillingen. Yndlingsutstillingen min.
Ungene vil like seg der.
Du er en praktfull kvinne.
Du kan bli alt du vil, få alt du vil ut av livet.
Alt du vil.
Men det viktigste er at du blir lykkelig.
Og at du er elsket.
Jeg er elsket.
Jeg elsker deg, Raphaella.
Jeg vil danse med deg.
Husker du?
Selvsagt husker jeg.
Jeg husker alt.
Jeg savner oss.
Hei.
-Hvordan var det i Los Angeles? -Fint.
Kom inn.
Jeg må snakke med deg. Jeg klarer ikke dette lenger.
-Det er slutt mellom oss. -Du er oppskaket.
Dette går ikke. Vi må slutte å lure oss selv.
Jeg må være hos John nå.
Jeg vil være hos ham. Vil du hjelpe meg?
Skulle ønske jeg kunne. Jeg vil så gjerne si det rette til deg.
-Ord kan ikke gjøre dette lettere. -Skulle ønske jeg kunne si det.
Jeg vil ikke miste deg.
Ikke ring meg.
Jeg klarer ikke dette uten din hjelp.
Lov meg det.
Jeg vil alltid elske deg.
John? Elskling?
John, våkn opp!
Å Gud.
John, våkn opp.
Våkn opp!
Å Gud!
Jeg er så lei meg!
Jeg er så lei for det...
Våkn opp.
Hvorfor gjorde du dette?
John Henry Phillips IV er død
Jeg elsker deg med hele min livspust, -
- og så høyt som min sjel kan nå.
Jeg vil danse med deg.
-Jeg er redd, John. -Ikke vær det. Jeg er her.
Jeg vil alltid være hos deg.
-Er mrs Phillips inne? -Et øyeblikk.
Ingen besøkende, sa jeg.
Nei.
Er mrs Phillips inne? Nei, jeg har alt lagt igjen to beskjeder.
Det er mr Hale. Be henne ringe meg. Det er veldig viktig.
Kjære Alex. Jeg reiser ut av landet.
Vær så snill, ikke prøv å kontakte meg. Raphaella.
Mr Hale, jeg har jo sagt at hun ikke vil ha kontakt med Dem.
Jeg har opplysninger som kan være til stor trøst for henne.
Hvordan kan De vite hva som vil være til trøst for henne?
-Jeg møtte mr Phillips. -Tullprat.
Han ba om å få treffe meg. Du må hjelpe meg med dette.
Nei. Det er jobben min å beskytte mrs Phillips.
Du beskytter henne ikke ved å gjøre dette.
Gi meg i det minste en adresse der jeg kan skrive til henne.
Jeg skal videresende brevet, men du får ikke adressen.
-Send det så fort du kan. -Nå må jeg jobbe.
Takk.
Gstaad, Sveits
Takk.
Alex?
-Hun returnerte brevet uåpnet. -Ser sånn ut.
Tenk at hun ikke leste det engang.
Er ikke det adressen hennes?
-Hun blir glad for å se deg. -Jeg får iallfall prate med henne.
-Bestemor henter deg hos Fred. -Jeg klarer meg fint, pappa.
Nå må du ikke tabbe deg ut. Si hva du føler for henne.
Vil hun ikke bli med deg tilbake, ønsker du henne lykke til og drar.
-Ja da, ja da. Nå må jeg dra. -Jeg er glad i deg. Lykke til.
Raphaella, her er tingene vi fant da vi ryddet i huset.
Boka fant vi i Johns soverom. Kanskje den betyr noe for deg.
Mary og jeg hilser. Håper du får samlet litt styrke. Richard.
-Jeg ser etter Raphaella Phillips. -Hvem skal jeg melde?
Alexander Hale.
Et øyeblikk.
-Alex. -Jeg må snakke med deg.
Kom inn.
Flott sted du har her.
Huset har vært i familiens eie i årevis.
Tenk at du står rett foran meg. Det er så mye jeg vil si deg.
-Vi har ikke mer å snakke om. -Jo, det tror jeg.
Han tok livet av seg mens jeg var hos deg. Han var alene.
Du kan ikke klandre deg selv. Han gjorde et valg. Han ville.
Han ba meg om å møte ham da du var i Los Angeles.
-Nei, det ville han ikke ha gjort. -Han ringte, og jeg besøkte ham.
Han visste alt om oss. Og han var ikke sint.
Han ville bare treffe meg. Forsikre seg om at jeg elsket deg.
-Han tok ikke selvmord pga oss! -Jeg fant ham!
Kan du fatte hvordan det var?!
Det må du tilgi deg selv. Han ville ikke at du skulle leve sånn.
Vær så snill, Alex.
Du døde ikke sammen med ham. Han ville at du skulle leve.
Jeg vet at du elsker meg.
Og jeg...
Jeg har elsket deg siden vi traff hverandre.
Vi kan enten tilgi oss selv for det som har skjedd, eller si far vel.
Jeg kan dra, men det forandrer ikke noe.
Dra, er du snill.
Vær så snill.
Kjære Raphaella, det er med stor ro jeg skriver dette brevet.
Jeg vil gjøre slutt på livet nå, -
- før jeg blir ute av stand til å ta den beslutningen selv.
Jeg møtte Alex. Jeg forstår alt, kanskje bedre enn du gjør.
Trenger du min tilgivelse, så har du den, av hele mitt hjerte.
Å forelske seg er like naturlig som å puste.
Følg ditt hjerte og vit at jeg alltid er med deg.
Lev et lykkelig liv, kjære. Det har jeg gjort. Din John.
Sett deg tilbake og slapp av. Vi er i Paris om en time.
Stopp flyet!
Stopp flyet! Vær så snill!